КЛАДОВИЩЕ ДОМАШНІХ ТВАРИН
Стільки дерев.
Гарно, правда?
Це явно не Бостон.
Що ні, то ні.
Мамо, скажи, хай перестане. З Черчем так не можна.
Упевнена, з Черчем усе гаразд.
Власне, я хвилююся не через Черча.
Нам ще вісім годин їхати.
Що?
Не смішно, тату.
Це дуже смішно.
ВІТАЄМО В ЛАДЛОУ
Добре я тебе розіграв.
- Ґейдже, тобі було смішно? - Мені так.
Що скажеш?
- Клас. - «Клас»? І все?
Він неймовірний, тобі не здається?
Я навіть вмовив їх посадити нам цілий ліс замість заднього подвір'я.
Це все наше?
Це все - нова царина Еллі-слоника, великого та жахливого.
Давай так. Хочеш зайти в дім першою?
Шуруй.
Тут цілий ранок порядкували перевізники, тому все має бути вже в будинку.
Добре.
Щоб ти сказився. Ти як, нормально?
Так, він трохи мене налякав.
Ти як там, Ґейдже?
- Велика вантажівка? - Дорослий хлопчику.
То була велика вантажівка.
Гаразд. Готовий, малий?
- Заходь. Давай. - Один, два, три!
Вдома.
А він швидко звик.
А ти? Готовий до сільського життя, доку?
От і дізнаємося. Нумо.
Місіс Крід.
Чекай, кіт у машині!
Усе сталося так швидко. Будеш сумувати?
Не думаю, що є люди, які сумують за нічними змінами на швидкій.
Це не відповідь на моє запитання.
Слухай.
Тобі було це потрібно.
Нам було це потрібно.
Зможу проводити більше часу вдома
- з дітьми. - І з дружиною-домогосподаркою.
- Я про це не подумав. - Он як?
- Мабуть, доведеться все переграти. - Невже?
Припини. Не роби цього.
Так...
Доброго ранку, Марселло.
Готові до шторму?
Уже хтось є?
Кров із носа. Кабінет чотири.
Звучить серйозно.
Ти це чуєш?
Що вони роблять?
Схоже на якусь процесію.
Що таке процесія?
Таке, як парад, але не для святкування.
Ходімо в дім, подивимося телевізор.
Мені набридло розпаковувати коробки.
Навіть швидше.
День народження Еллі - за кілька місяців.
Не знаю, чому ти тривожишся, мамо. Ні, все гаразд.
Діти тут дійсно щасливі.
Так.
Ні, навіть приємно трохи сповільнити ритм життя, розумієш?
Мамо, можна я передзвоню пізніше?
Добре, люблю тебе. Бувай.
Еллі, ти голодна?
КЛАДОВИЩЕ ДОМАШНІХ ТВАРИН
Гей. Ану злазь звідти!
Головне...
Дуже швидко витягти жало.
Ого, велика.
Призів не заслуговує...
Але на стрічку згодиться.
Ось так.
Авжеж.
Зараз має вже стихати.
Ти донька лікаря.
Елеанор Крід. Але називайте мене Еллі.
Я Джадсон Крендал.
Називай мене Джадом.
Гаразд. Підводься.
- Що це тут таке? - Кладовище домашніх тварин.
- Ти не читала, що написано на вивісці? - Читала. Там орфографічна помилка.
Тут скрізь - домашні тварини?
Усе місто користується цією ділянкою вже кілька поколінь.
Я бачила дітей. Вони всі були в масках.
Так.
Багато людей влаштовують такий ритуал.
Бачиш оцей хрест? Я сам це вирізьбив.
Тут мій пес, Біфер.
І це правда. Він був чудовим нюхачем.
Еллі?
Ти ж знаєш, що не можна ходити кудись самій. Іди сюди.
Мамо, це Джад, наш сусід. Мене вжалила бджола.
Він витяг жало. Вона була здоровенна.
Радий знайомству, мем.
Навзаєм. Я Рейчел, мама Еллі.
Знаєте, цей ліс...
Тут не надто безпечно ходити.
У ньому й заблукати можна.
Дякую, Джаде. Нам пора повертатися, гаразд?
Сонечко, не можна отак іти з дому.
Я не знаю, де ти. Не можу нічого робити...
Змийте багно й увітріть в ужалене місце соду.
Джаде...
Повернися...
- Тату? - Так?
Чому домашні тварини живуть менше за людей?
Ну...
Пам'ятаєш ту нашу розмову про метаболізм?
- Годинник у твоєму тілі? - Так.
У людей повільний метаболізм, повільний годинник, тому ми живемо довше.
А от у котів і собак...
У них швидкий метаболізм. Тобто коли їхній час спливає...
Вони помирають і потрапляють на кладовище домашніх тварин.
Так.
Сьогодні Еллі знайшла в лісі чарівне визначне місце,
буквально в нашому задньому дворі.
Гаразд. Це не так і погано, правда?
Місце, де ховають домашніх тварин і згадують про них.
Воно може здатися страшним, але це не так. Це природно.
Помирати - це теж природно.
Усі ми помираємо і з часом, так чи інакше,
ми всі повертаємося в землю.
Тато намагається сказати,
що навіть якщо тіло домашньої тварини кладуть у землю,
її душа живе й потрапляє в рай.
Як і душа бабусі Крід.
Пам'ятаєш, я казала, що вона дивиться на тебе з небес?
Насправді ми не знаємо, чи все відбувається саме так.
Мама й тато хочуть сказати,
що ти через це не тривожся, пташенятко, добре?
Черч, мама і я житимемо ще дуже довго.
А Ґейдж?
Звісно, доню. Ґейдж іще дитина.
А як же твоя сестра, мамо?
Вона померла, коли була ще дитиною, правда ж?
Рейчел...
Рейчел.
З тобою все гаразд?
Що це там було?
Цікаво, я хотів спитати в тебе те саме.
Рейчел, Еллі майже дев'ять років.
Ми маємо поговорити з нею про це.
Еллі ще дитина.
І для неї смерть страшна.
Це не значить, що треба її від цього відгородити.
По-твоєму, я її відгороджую?
Я думаю про ці балачки про потойбічне життя,
про те, що люди дивляться на неї з неба,
це відтягування часу, перш ніж можна буде все їй пояснити, так.
Ти справді думаєш, що після смерті
нічого немає? Ні раю, геть нічого?
Ні.
Ясно. Треба взяти мазок й перевірити на стрептокок.
Можливо, річ в алергії,
але треба перевірити.
Марселло, прошу, скажіть, що вже майже обід.
Якщо я огляну ще пару набряклих мигдаликів,
- клянуся Богом... - Джуді пішла за сандвічами.
Він голову розбив!
Віктор Пасков.
Звати Віктор Пасков. Місцевий студент.
Він катався на скейті, а машина вискочила нізвідки!
- Його протягло. - Викличте вертоліт до Бенгора.
На швидку нема часу.
Визначте його групу крові. Треба багато доз крові.
Щоб стабілізувати до перевезення.
- У нього є медичний браслет? - Я не бачила, ні.
Я не дам тобі померти, Вікторе. Чорт.
Кров - перша позитивна. Даю чотири дози.
Чудово. Відкинься на подушку, добре? Ляж. Відкинься назад.
Давайте швидше кров, добре?
Келлі, йому треба вдягти шийний комір, щоб перекласти.
Його мозок. Я його бачу.
Келлі. Келлі, швидше!
Вікторе, будь ласка.
Де та кров для переливання? Він втрачає багато крові!
Ні. Ні, Вікторе. Ні. Будь зі мною, Вікторе.
Будь зі мною. Я тут, Вікторе. Будь тут...
Ну ж бо... Повернися до мене, Вікторе.
Повернися. Повернися до мене.
Повертайся. Ну ж бо.
Прокляття.
Луїсе.
Бар'єр не можна ламати.
Луїсе?
Він помер.
Привіт.
Що сталося?
Бідолашну дитину сьогодні збила машина, біля самого університету.
Йому було не більше двадцяти років.
Його звали Віктор Пасков.
Я точно не чекав побачити таке тут.
Може, зайдеш у дім?
Я приготую тобі вечерю. А ти можеш прийняти душ. Згода?
Мені шкода.
Він знав, як мене звати.
Що?
Він...
Нічого. Не має значення.
Джаде? Це Еллі. Я спекла печиво.
Ви вдома?
Це в тебе така звичка - порпатися в чужих речах?
Пробачте.
Це ваша дружина?
Так. Її звали Норма.
Вона гарна.
Що з нею сталося?
Захворіла. Померла.
Може, вона ще є. Дивиться з неба?
Ти так вважаєш, Еллі?
Хочете познайомитися з моїм котом?
- Його звати Черч. - Черч?
Скорочено від Вінстона Черчилля.
Це дядько, який жив колись давно.
Я знаю, хто такий Вінстон Черчилль.
Ви, мабуть, дуже старі.
Боюся, що так.
Дуже гарно!
Прекрасно.
Молодець. Браво, сонечко.
- Можеш аплодувати? Ось так. - Дуже гарно, доню.
Дякую, друзі, що запросили мене.
Я вже давно не куштував смачної домашньої їжі.
Ви давно тут живете?
У Ладлоу чи в тому будинку?
- І там, і там. - Усе життя.
Відповідь на обидва запитання.
- Здорованю! - Черче!
- Ви йому подобаєтеся. - А він мені.
Черч - хороший котик.
- Гей! - Так.
- Черч - дуже хороший котик. - Так і є.
- Авжеж. - Мені цікаво, Джаде...
Ріелтор сказала, що дім продається з 20 гектарами лісу.
Ми власники й кладовища домашніх тварин?
Воно у вашій власності.
І далеко пролягає межа?
Далі, ніж вам захочеться йти.
Луїсе.
Ну ж бо, лікарю.
Ви намагалися мені допомогти.
Тепер дозвольте я допоможу вам.
Це місце, де спочивають мертві.
Не йдіть туди,
де ходять мертві.
Стій! Земля кисла!
Прокинься, таточку!
Привіт, друзяко.
Іди сюди.
Іди до татка.
Я люблю тебе, таточку.
Дякую.
Татові час вставати.
Привіт.
- Доброго ранку, сонько. - Привіт.
Ти розбудив тата?
- Ти розбудив тата? - Котра година?
Уже пізно. Ти проспав.
- Усім привіт! - Привіт, Еллі.
Що у вас тут?
У мене солодка кукурудза, льодяники...
А ще в них великі желейні ведмедики.
Так, хто з вас простирадло, а хто привид...
Ти схожа на привида, так? Бачу, ви час не марнували.
- Чудово виглядаєте. - Дякуємо.
Треба піти до Паттерсонів,
- у них найбільші цукерки... - Ел...
- Візьмеш свою мітлу, доню? - Так.
Поговоріть між собою.
- Я зараз, добре? - Так.
Що ви робите, Джаде? Лякаєте дітей?
Я хочу дещо вам показати.
Гаразд.
О ні. Це Черч.
Котрась із тих клятих фур «Орінко».
- Тату! - Дідько.
- Тату! - Не можна, щоб Еллі це бачила.
Їдьмо, нам треба йти просити солодощі
- із Зої й Тайлером. - Так, сонечко.
Я тільки скажу два слова Джаду.
- Гаразд? - Я тебе зачаклую.
Уже зачаклувала, маленька.
Почекай у машині, донечко. Я зараз.
Ви їдьте з дітьми. Коли повернетеся, ми про це подбаємо.
Добре.
І Луїсе...
Це треба зробити сьогодні ввечері.
Звісно, так.
Ти впевнений?
Так.
Його тіло було скручене.
І це нагадує мені
про той факт, що треба сказати Еллі.
- Ні, не можна казати їй... - Рейчел. Нам треба...
Може, скажемо їй, що він утік, будь ласка?
Знаєш, кохана, я розумію.
Я знаю, тобі важко говорити про смерть
після того, що ти пережила з сестрою,
але по-моєму, тобі пора нарешті все розказати.
Я просто...
Ні, я просто засмучена через Черча.
Рейчел, поговори зі мною. Ми обоє знаємо, що річ у Зельді.
Відколи ми сюди переїхали, вона не йде мені з думок.
Вона ненавиділа мене,
бо мій хребет не був покрученим, як у неї.
Вона пообіцяла мені, що колись я стану такою самою, як вона.
Я більше ніколи не встану з ліжка.
Батьки залишали мене з нею саму. Я мала приносити їй вечерю.
А я користувалася кухонним підйомником, хоча не можна було,
бо він не завжди спрацьовував.
Вона померла там через мене.
Я бачила, як її тіло вивозять, але присягаюся, вона залишилася в стінах.
І вночі я чула, як вона рухається,
кличе мене на ім'я.
Рейчел.
Я не знала, кого покликати.
Але якби я просто піднялася до неї в кімнату й принесла їй їжу...
Твої батьки ніколи не повинні були залишати тебе з нею саму. Ніколи.
Виходить, я чудовисько.
Ні, ніяке ти не чудовисько.
Облиш. Ну ж бо.
Це не робить тебе чудовиськом. Чуєш?
Я тобі ось що скажу.
Ми з Джадом подбаємо про Черча сьогодні ввечері. Гаразд?
А Еллі ми скажемо, що він утік.
- Згодна? Так? - Добре.
Аби лише не казати, що він помер.
Я знайшов для нього місце.
Що таке?
Нічого. Давайте покінчимо з цим.
Холодно.
Джаде...
Еллі дуже любила цього кота, правда?
Понад усе.
А ви любите Еллі.
Ну звісно.
Тоді йдіть за мною.
Що?
- Я знаю всі місця, куди треба ступати. - Джаде, зачекайте.
Чому не тут?
Та Господи.
Що я, в біса, роблю?
Джаде, почекайте мене.
Де це ми?
Далеко зайшли, щоб поховати кота.
Що це було?
Просто гагара.
Ходімо.
Де це ми?
- Ви це відчуваєте? - Так.
Ховайте свою тварину.
Я б допоміг, але вам треба зробити це самотужки.
І зробіть піраміду з цього каміння.
- Таку, як оті. - Добре.
Що саме ми тут робимо сьогодні вночі, Джаде?
Ховаємо кота вашої доньки.
І все?
Тільки це й більше нічого.
Ви молодець, Луїсе.
Я знав, що ви впораєтеся.
Котра година?
Уже пізно.
Ви з Джадом про все подбали?
Так, справу зроблено.
Дякую.
Що таке?
Справа у Черчі, маленька.
Так.
Учора татко з Джадом ходили шукати Черча і...
Ми всюди шукали і...
Донечко, ми його не знайшли.
Тому ми думаємо...
Ми думаємо, що Черч утік, сонечко.
- Так. - Він не втік.
Ну...
Учора вночі він був у мене за вікном.
Доню, може, тобі наснилося, що ти його бачила.
Ти заплуталася, таке буває...
Доведеться змиритися з тим, що він, можливо, не повернеться.
Мені шкода, пташенятко.
Він повернувся учора ввечері.
Дивіться.
Він там.
Ти ж казав, що він здох.
Так і було.
Напевно, він втратив свідомість, був у шоці абощо.
Добре, що ти не ветеринар, трясця тобі.
Джаде.
Є розмова.
Кіт Еллі ходить у нас удома, ніби нічого не сталося.
Щоб я здох.
Як це, матір твою, розуміти?
Ти хіба не цього хотів?
Оберігати доньку від правди?
Облиш. Ти бачив усе так само, як і я.
- Той кіт був мертвий, Джаде. - Я й не заперечував.
- Тоді як ти це поясниш? - Ніяк.
Ніхто не може це пояснити.
Дай мені кращу відповідь, Джаде.
У цьому світі є місця,
старіші за нас обох.
Місця, які ніколи не зрозуміє
раціональний мозок лікаря, як у тебе.
Ніхто не знає, що то за місце, що відбувається в тому кам'янистому ґрунті.
Але ґрунт людського серця скам'янів ще сильніше, Луїсе.
Те, що ми вчора зробили,
ми зробили для Еллі.
Але тепер це твій кіт.
«Вісник Ладлоу» - архів онлайн
Бика, якого вважали мертвим, знайшли на Мейн-стріт
«Бика, якого вважали мертвим, знайшли на Мейн-стріт».
Померлий ветеран В'єтнаму зник із похоронного бюро
«Тімоті Бейтермен...»
«Зникнення трупа?»
Кладовище домашніх тварин Ладлоу
Якого біса?
УГІДДЯ ПЛЕМЕНІ
ДЕРЖАВНІ ЗЕМЛІ ЛАДЛОУ
БОЛОТО МАЛЕНЬКОГО БОГА
Куди ти мене водив, Джаде?
Черче, від тебе так смердить.
Що ти робив надворі?
Чекай, Черче, тут щось...
У твоєму хутрі щось гидке.
Ну ось.
Дай подивитися.
Добре. Не болить?
Ні?
Я хочу повернутися в наш старий дім.
Ми з мамою переїхали сюди, щоб уповільнити ритм життя,
щоб можна було проводити більше часу з вами, щоб...
Посунься.
Щоб тато бував удома й міг частіше вкладати тебе спати,
стежити, щоб у вас усе було добре.
Лоскотати тебе перед тим, як сказати «добраніч».
Ясно? Ось так.
Добре, сонечко.
Я обіцяю, все владнається, а твоя рука загоїться.
Добре? Ти мені віриш?
На добраніч.
- Татку? - Так?
Закрий двері повністю. Я більше не хочу, щоб сюди заходив Черч.
Гаразд.
Люблю тебе.
Як вона?
Добре. Бідолашна дитина.
А що з Черчем?
Не знаю. Мабуть, це через нещасний випадок.
Завтра відвезу його до ветеринара.
А ти як?
Добре.
Але...
Іди сюди.
Останні кілька місяців були важкими.
Що? О Господи.
Луїсе, він ще живий.
Прокляття!
Боже милий.
Черче?
Виходь звідти, приятелю.
Черче...
Ваша загибель
і загибель усіх, кого ви любите, прийде зовсім скоро, лікарю.
Рейч, що сталося? З тобою все гаразд?
Я не хочу про це говорити.
- Справа у пташці? - Ні, не в пташці.
Схоже, даремно ми сюди переїхали.
У мене душа не на місці, Луїсе.
Ти пам'ятаєш, чому ми переїхали сюди?
Ні, я знаю.
Послухай, в Еллі скоро день народження.
Може, давай влаштуємо свято?
Можна покликати гостей.
Запросити наших друзів із Бостона, що скажеш?
Навіть запросити твоїх батьків.
Згода?
Ми можемо переламати цю ситуацію. Можемо. Ми все змінимо.
Гарні малюнки, Ел.
Ел, що це таке?
Я не знаю. Це Ґейдж намалював.
Ґейдже?
Ну ж бо, татусь тебе тримає. Татусь тримає.
Мені було 11 років, коли я втратив Біфа.
Він перескакував через якийсь колючий дріт, порізи загноїлися.
Тато мусив його приспати, щоб він не мучився.
- Тебе повів туди твій тато. - Ні.
Це був старий на ім'я Стенні Бушард.
Це він розповів мені про нього.
Вендіґо.
Про нього багато розповідали
на північних землях колись давно.
Це був міф,
який дійшов сюди від місцевих племен.
Але для них це була не просто страшна історія, розказана біля вогнища.
Вони в це вірили. І боялися цього.
Я бачив такі на деревах там, на підвищенні.
Так, це попередження.
Їх вирізьбили місцеві племена, перш ніж утекти.
Утекти?
Так, вони знали силу того місця.
Відчували, як їх туди тягне.
Вони стали вірити, що цей ліс належить чомусь іншому.
Що ця земля - погана.
Кисла.
Ця земля кисла.
Так.
Тому вони поїхали звідси. Але спершу завалили хід купою повалених дерев.
Вони зробили це, щоб люди туди не ходили. Але людей це не зупинило.
Може, Вендіґо -
Триває суперечка про землі індіанців
це просто божевільна народна казка, але там угорі щось є.
І воно повертає всі істоти до життя.
То що сталося з твоїм псом, Джаде?
Він повернувся.
Як і обіцяв Стенні Бі. Але він змінився.
І коли він накинувся на мою матір, батько його приспав.
Удруге.
Я думав, що з котом Еллі все буде інакше.
Біф часом бував лихим із самого початку.
Але Черч...
- Був милим котиком... - Він хотів скривдити Ґейджа.
Мені дуже шкода, Луїсе. Чесно.
Раз відчувши силу того місця,
ти починаєш вигадувати переконливі причини, щоб повернутися.
Але я помилявся.
Інколи краще залишатися мертвим.
Ну ж бо, не ворушися.
Лежи спокійно, ти просто заснеш.
Щоб тебе, Черче. Давай, просто...
Прокляття.
Виходь.
Слухай.
Щасти тобі.
З днем народження тебе
З днем народження, люба Еллі
З днем народження тебе
Молодець, Еллі.
Я хочу шматочок скраю.
...великий сенбернар.
Захворів на сказ. Загриз близько чотирьох людей.
Привіт.
І досі думаєш про Черча?
Це я винна, що він пішов із дому.
Я сказала йому забиратися з моєї кімнати.
Ні, сонечко, ні.
Черч тебе любить.
Може, це трохи тебе розвеселить.
Пожмакай його.
- Я його люблю, татку. - Правда? Так?
А я люблю тебе.
А тепер біжи й насолоджуйся днем народження, добре?
Шість...
Сім, вісім, дев'ять, десять!
Я чудовисько!
Де всі? Ви де, малечо? Ну ж бо.
Ідіть сюди! Де той... Давайте!
Черче?
Черче!
Черче. Ти повернувся.
Гаразд, ти квач.
А де...
Ґейдже!
Черче!
Коханій донечці
Я все думаю,
що почую, як вона підіймається сходами,
ніби прийшла додому зі школи.
Я зараз не можу тут знаходитися.
Я тільки дороблю кілька справ.
Приїжджай швидше.
- Я кохаю тебе. - А я тебе.
Будь чемним хлопчиком, добре, друже? Піклуйся про маму замість мене.
Побачимося за пару днів.
Я бачив, що Рейчел із Ґейджем нещодавно поїхали звідси.
У Бостон.
До батьків.
То ти залишився сам?
Еге ж.
Я теж поїду за кілька днів.
Треба спочатку закінчити деякі справи в клініці.
Добре.
Зараз поганий час для розлуки між вами.
Так.
Знаєш, коли ти прийшов сюди, я відчув полегшення.
Я сам хотів до тебе зайти.
Не треба було мені водити тебе в те місце.
Але ти повів.
Я знаю, що ти надумав зробити, Луїсе,
але вона повернеться інакшою.
Я проклинаю себе за те, що зробив це.
Еллі - перша за довгий час людина, яка мене розчулила.
Я не хотів, щоб вона сумувала.
Це все те прокляте місце. Воно живиться твоїм горем,
проникає тобі в думки.
Прокляття.
Мені треба на хвилинку заплющити очі.
Привіт.
Я думав, ти вже спиш.
Я чекала, щоб почути, як ти. Я дзвонила раніше.
Так, знаю, я бачив. Я...
Ходив до Джада. Трохи з ним випив.
Ти можеш приїхати до нас?
Ти потрібен Ґейджу, а я...
Я виснажений, кохана.
Може, поговоримо завтра?
Добре.
Я кохаю тебе.
Я теж тебе кохаю.
Бувай.
Чорт.
Луїсе, зупинися.
Пробач, що я не зміг тебе врятувати.
Ти мусиш відпустити її.
Але це я виправлю.
Пасков!
Іди сюди. Ні, все гаразд.
Нічого. Усе добре.
Їдь додому.
Пасков сказав їхати додому.
Мамусю, їдь додому!
Там нічого нема.
Нічого там нема.
Татко майже прийшов, ще трохи.
Пробач мені.
Таточку?
Де я?
Моя... Моя маленька.
Іди сюди.
Ти вдома!
Удома.
Що там таке?
Волосся заплуталося.
А де мама з Ґейджем?
Поїхали до бабусі й дідуся.
Вони повернуться?
Так.
Я пам'ятаю свято на честь мого дня народження.
Черч сидів на дорозі.
Я так зраділа, що він повернувся додому.
Там їхала вантажівка.
Тоді стало темно.
А тепер усе гаразд.
Ти повернулася.
Звідки повернулася?
Пора вже спати. Вимикай світло.
Я мертва, правда?
Ні, донечко. Ні.
Ти тут.
Побудеш зі мною?
Звичайно.
Я чую ліс.
Вікна зачинені, сонечко.
Не так.
Усередині.
А мама про мене знає?
Будь ласка, Ел...
Заплющ очі, добре?
Усе буде гаразд.
Я люблю тебе, татку.
Я теж тебе люблю, Ел.
Ел?
Еллі, обережно.
Припини вже. Годі. Досить. Еллі, припини.
Припини!
Нащо ти знову вдягнула цю сукню?
Що ти їй скажеш?
Учора вночі дещо сталося. Я...
Ґейджу наснився кошмар, чи я думала, що це кошмар,
і він почав повторювати ім'я того загиблого хлопчика.
Я злякалася, Ґейдж злякався,
і я... Мені треба з тобою поговорити.
Будь ласка, передзвони.
Зараз рівно 16.00,
і далі у програмі - новини про затори на дорогах.
Очікуються великі затримки.
Траса І-95 стоїть у заторах на багато кілометрів.
З нами все буде добре, чуєш?
- Гаразд? - Мамо.
- Подзвоніть Джаду.
Поки що загиблих нема, але двох пасажирів забрав вертоліт...
- Так? - Джаде, привіт, це Рейчел.
Рейчел. Ти...
Ти у своїх батьків?
Так, я повертаюся. Щось не так.
Я зараз дуже тривожуся за Луїса.
- За Луїса? - Ти не міг би піти туди
й перевірити, як він, будь ласка?
Я цілий ранок йому дзвоню і вже не знаю...
Що... Він... Він не відповідає?
Ні. Я вже стільки разів дзвонила.
- Я піду туди й перевірю. - Добре. Дякую, Джаде.
Я скоро приїду, добре?
Так, до зустрічі, Рейчел.
Луїсе? Ти там?
Привіт, Джаде.
Як сьогодні твоя голова?
Стукає, наче барабан, Джаде.
Я не пам'ятаю, як ти вчора пішов.
Так, ти відключився.
Слухай, мені треба... Я маю повернутися в дім. Я...
Я цілий ранок чекаю дзвінка від Рейчел,
не хочу його пропустити. Тому...
Гаразд?
Якщо ти щось зробив, Луїсе,
ще не пізно все виправити.
За мене не хвилюйся, Джаде.
У мене все гаразд.
Чесно.
Якщо це все, я...
Я піду.
Я знаю, що ти тут нагорі!
- Привіт, Джаде. - Припини, Еллі.
Повільніше.
Твоя мила Норма.
Вона горить у пеклі через те, що ти з нею зробив.
Я бачила її там, Джаде. Я її бачила.
Закрий рота! Ти нічого про неї не знаєш!
Сумував за мною, Джадсоне?
Це не моя Норма!
Еллі боляче. Це ти завдав їй болю!
Це не ти. Це не ти!
Ти розповів Луїсу про те місце.
І тепер ми страждатимемо
вічно.
Але тепер ми прийшли забрати тебе,
щоб і ти страждав із нами.
Тільки підійди і спробуй, падлюко!
Ел?
Чорт.
Рейчел.
Що ти...
З тобою все гаразд. Слава Богу, з тобою все добре!
Я так хвилювалася, я дзвонила,
а ти не відповідав, і Ґейджу снилися кошмари,
він усе повторював ім'я того загиблого хлопця.
Я вже тут. Мені потрібен тільки ти й більше ніхто.
Тільки ти, я і Ґейдж,
- ми це переживемо. - Усе гаразд.
Ходімо, кохана, усе добре.
- Ти подивися, хто це. Ти татів синочок. - Татусю.
Ти що, підріс? Га? Кажи, ходімо.
Ти підріс? По-моєму, він виріс.
Здається, він став значно більшим.
Як від тебе добре пахне!
Від тебе так добре пахне! Іди до татка.
Луїсе, що тут коїться?
Мені треба було побути з нею довше.
Іди сюди.
Люба.
Я не був готовий попрощатися з нею.
Ти мене лякаєш.
Просто скажи, про що ти говориш.
Це я винен у її смерті, Рейч.
Я мусив її повернути.
Еллі-слоник.
Великий і жахливий.
У гущавині лісу, Рейч, є одне місце,
за кладовищем домашніх тварин.
Воно повертає мертвих до життя.
Хіба ти не рада, мамусю?
Обійми свою доньку, Рейч.
Обійми свою донечку.
Мені треба вкласти Ґейджа спати.
Рейчел!
Вона не хоче, щоб я тут була.
Ні. Просто мамі потрібен час.
Нічого. Я теж не хочу, щоб вона була тут.
У нас усе добре. Добре, так.
Ось так. Мій маленький.
Рейчел.
Рейчел, відчини. Будь ласка.
Дозволь мені пояснити.
Я знаю. Дозволь мені пояснити.
Що вона таке? Що...
Це Еллі.
Ні. Ні, ми її поховали. Ми поклали її в землю.
Нам її повернули. У нас є другий шанс.
Так не буває, Луїсе.
Буває. У лісі є одна місцина.
Про яку я тобі розповідав.
Я не міг цього зрозуміти, доки не поховав там Черча.
Той кіт був мертвий, доки я не поклав його в землю,
і ця земля повернула його до життя.
Після цього він змінився.
Ти її бачила.
Торкалася до неї. Це наша донька.
Ти її відкопав?
Там унизу - наша донька, кохана.
Будь ласка, чуєш мене?
Я зробив те, що вважав за правильне.
Хай Бог забирає свою власну дитину, матір його!
- Еллі? - З тобою все гаразд.
Еллі?
Еллі, маленька, тато з мамою просто...
Дідько.
Мамо.
Усе гаразд, котику. Усе добре.
З мамою все добре. Мама...
Ні.
Рейчел.
Тепер ти більше ніколи не встанеш із ліжка.
Ні!
Годі пручатися, тупа корово.
Еллі?
Чорт.
Джаде!
О Господи.
Боже мій. Ні, Джаде.
Прокляття!
Луїсе! Лови дитину!
- Луїсе! - Рейчел!
Візьми дитину! Еллі намагається мене вбити!
- Давай, я зловлю його. Стрибай! - Лови дитину!
Відпускай його! Давай, татко спіймав.
Біжімо.
Добре. Гаразд, Ґейдже.
Тату треба, щоб ти посидів у машині, добре?
Нікому не відчиняй двері.
Слухай мене, Ґейдже, навіть Еллі.
Ти дала мені вмерти на дорозі. І нічого не зробила.
Так само, як ти вчинила зі своєю сестрою.
Мені було страшно.
Ти брехуха.
Ти молилася, щоб твоя сестра померла.
Це правда.
Пам'ятаєш, тато казав, що після смерті нема нічого?
Він помилявся.
Але там не рай.
І ти скоро потрапиш туди, мамусю.
Не називай мене мамусею.
Ти - не моя донька.
Еллі померла.
Тоді йди до неї!
Рейчел!
Господи, Рейч. Ґейдж у мене.
Не ховай мене в тому місці.
Що?
Чорт. Трясця.
Рейчел!
Ти запізнився.
Де мама?
Мама вже їсть землю.
Що ти накоїла, Ел? Кажи.
Ти сам це почав, татку.
Коли перевіз нас сюди.
Коли поховав Черча.
Коли поховав мене!
Годі пручатися, таточку.
Так буде краще.
Ти мертва!
Будь ласка, благаю, припини.
Злізь!
Я думав, ми будемо сім'єю. Я хотів, щоб ми були сім'єю.
Але не вийде.
Вийде, таточку. Вийде.